Básně 4
Máme tu další tři básničky. Stvořil jsem je v né dost dobrý náladě, tak se vám prostě nemůžou líbit... Snad se nikomu při čtení neudělá moc zle. Za případnou újmu na zdraví neručím.
Kdo ví co je normální?
Snad zmlácenej podkoní?
Když někdo rychle vyhoní?
Či snad skvělé myšlení?
Vožral jsem se jako drak,
pak jem pravil je to tak:
Normální je většina,
tohle není kravina.
Když jde někdo proti všem,
ostatní mu zkazí den.
Jednu radu můžu dát
nesmíš míti lidi rád.
Nejsou na tom všichni špatně,
nedávno jsem vzpoměl matně,
dobráka jsme potkali,
všichni se mu vysmáli.
Povídali že je blázen,
dostal nožku, spadl na zem..
Zvednul hlavu k nebi,
lek se že je slepý.
Hned se chytil za hlavu,
překazil si popravu.
Kat mu facku vytnul,
za vlasy ho chytnul.
položil ho na špalek,
on se hrozně zalek.
Proč tu musím klečet?!
Chtěl jsem jen pryč běžet!
Chtěl jsem běžet do dálky,
tam nemyslet na války.
Vy jste mě tam chtěli,
abych stál za děly.
Tak jste si mě chytili,
pak na špalek položili.
Než mi všechno vezmete,
snad mi něco vysvětlíte.
Když mám život tolik rád,
nechce te mi pár let dát?
Jedno přání ale mám,
nahlas ho teť odříkám:
Vlastník jsem sám sebe,
chci ještě spatřit nebe!
Když jsem potkal zrcadlo,
udělalo se mě mdlo.
Uzřel jsem to zase,
bože já jsem prase.
- 5262x přečteno
Přidat komentář